Det finns så mycket i naturen som vi aldrig kommer att förstå.
Ett träd står där det står av en anledning.
Allt du tar lämnar ett hål efter sig.
Någon begick ett stort misstag och flyttade Tjelmetje från dess plats.
Är snöflingor fjällets andes drömmar?
–Men denna vinter kan han inte sova. –Innan Tjelmetje ligger i källan...
...kan fjällets ande aldrig få ro, och då faller ingen snö.
–Jag säljer inte Gavmofjäll! –Kommer ingen snö snart, så måste vi.
Han har över 300 000 följare.
När han taggar Gavmofjäll kommer bokningarna att skölja in!
–Jag följer efter en konstig gubbe! –Bu! Nu blev vi mycket mer överens.
Aila, vi har hittat Tjelmetje!
–Är du säker på att det är den? –Ja. Det ÄR Tjelmetje.
Men vad gör den här? Hos oss?
Jag vet inte. Det är skitkonstigt.
Tog Sören med sig nyckeln?
Ja...
–Ööh... Eh, hej. –Har du nyckeln till montern?
Ja, men den släpper jag inte ifrån mig. Det var inbrott.
Nån försökte stjäla kungabroschen. Jag rapporterar till Maggan imorgon.
–Till dess får nyckeln vara kvar här. –Hur hamnade kungabroschen i museet?
Jag köpte den av den märkliga killen i Lill-Uman. Asterix.
–Alkemist... Ateist. –Antaris?
–Ja. –Antaris...
–Men varför vill du ha den? –Eh...
/SNARKNINGAR/
/DÖRRKNACKNING/
/HÅRDA BULTANDEN PÅ DÖRREN/
–Ja? Ja, har du den? –Vilken då?
–Tjelmetje! –Jaha. Nej...
–Nej, den fick jag inte med mig. –Vad menar du?
–Du hittade ju nyckeln. –En hotfull varelse dök upp.
Med mörka ögon och morrande stämma, och skräckinjagande skägg.
Han var också ute efter Tjelmetje, tror jag.
Säg inte att du GAV honom...Tjelmetje?
–Nej! Nej. Nej, nej... –Nähä?
Nej, jag la den uppe på montern och sen sprang jag iväg.
Sen, eventuellt efter det, kanske han tog den. Det vet jag inte.
Men gud i London!
Då tog jag spjutet och: "Aaah!" Eller jag...
Det var som nån urkraft, som jag liksom inte... Och då gav han sig.
Men jag tycker att vi ska byta till ett säkrare ställe för kungabroschen–
–för ryktet har uppenbarligen spridit sig. Och den är ju nästan tusen år.
Sören...
Det är ingen kungabrosch.
Jag hittade på lite. Den är inte värd nåt, så du kan vara lugn.
Varför hittade du på att det är en kungabrosch?
Jag ville att mat-Olle skulle göra ett inlägg om oss för sina följare–
–och skriva vilket häftigt museum vi har, så att vi får gäster.
Jag kanske måste sälja Gavmo, Sören. Alltså, jag är pank!
–Så du ljög? –Jag gör inget annat än ljuger nu!
Jag har fjäskat ända sen mat-Olle och hans social-media-hitte-på-tjej kom!
Jag har lyssnat på hans myselimums- flums-prat om björkvedsbrasor.
Men den där avdankade barfota-muppen ger mig INGENTING tillbaka!
Allt han duger till, det är att säga: "Såsen är själens mat."
Såsen är själens mat.
–O-Olle... –Vad betyder det ens?
Att själen äter sås i stället för mat?
Eller vad var det hon sa häromdagen? Att själen är såsens mat.
Som att såsen äter själar till middag.
Eller något av de andra tusen idiotiska sätten du har sagt det på.
Såsen...är matens själ.
–Hur svårt kan det vara? –Förlåt, Olle, det är...
Margareta... Vet du hur fantastiskt jag tycker att det här stället är nu?
0 av 10!
Jag... Jag tror att han hörde vad du sa om honom.
M-hm.
–Det kanske inte var så bra? –Nej.
–Hej, Maggan! –Hej.
Tack för igår. Jag är alldeles tagen av din satsning på samisk kultur.
–Mm. –Du, jag har fått en idé.
–Är kungabroschen kvar i montern? –Ja.
Mm. Du vet att den är kvar? Den har inte trillat ur? Du har sett den där?
–Den är kvar, vad jag vet. –Ja...
Då gör vi så här... Jag lånar med mig den–
–och så gör jag ett reklaminlägg om museet på kommunens Facebook. Okej?
Men... Kommer Sören snart, eller? Vi måste ju ha monternyckeln NU!
Hux flux kommer folk att strömma hit!
Du, vi behöver fokusera så mycket på kungabroschen.
Jo, det är klart att vi ska göra det. Folk kommer att älska det.
Så då gör vi så. Va? Ge mig kungabroschen nu.
–Lena Britén är ute efter Tjelmetje! –Va?
Håll utkik. Jag hämtar monternyckeln.
Skynda!
Inbrott?! Nämen, Maggan...! Nämen, det är ju inte klokt. Va?
Det är ju så att man... Så att man baxnar. Va?
Du... Nämen...
Okej. Jag ser att... Jag ser att du har väldigt mycket att göra nu–
–så jag lånar kungabroschen, och lägger den i säkert förvar.
Då behöver du inte tänka mer på det.
Du behöver inte vara rädd för att den blir stulen. Det är väl en bra idé?
–Ska vi säga så? –Ja... Ja, gör vad du vill.
Sören! Kan du hjälpa Lena? Hon behöver monternyckeln.
Vad håller du på med? Skynda!
Ristin!
–Har den! –Bra. Fort! Sören kommer.
Nu har vi den!
Okej. Nu ska vi se. Andra hållet.
–Kom igen, kom igen! –Men va...?
–Det är ju husbilsnyckeln, Einstein! –Är det?
–Aila...! –Lugn, jag kan dyrka upp det! Vänta.
Okej, få se...
–Ah... Sören! Sören... –Nyckeln.
–Hur går det? –Inte så jättebra.
Aila! Lena kommer.
Okej. Ny plan.
/KRASCH/
Nej! Nej, nej! Nej...
Antaris! Såg du nån?
–Såg du nån? –Va? Eh... Nej. Var det monstret?
Nej, inget monster, så klart! Här! Såg du nån här – nu?
Nej. Bara småtjejerna som sprang förbi.
Småtjejerna?
Okej. Antaris, vart sprang de?
Ja, eh...till sittliften.
Till sittliften? De sprang till sittliften. Okej.
–Aj, aj! Höften! –Så här...
Du springer till toppen av backen, och så tar du dem där!
–Jag hinner aldrig, om de åker lift. –Nämen, jag löser det!
/ANTARIS STÖNAR/
Det var fel. Upp för backen.
–Jaaa! –Wooo!
Wo-hoo! Vi kommer, Sire!
–Wooo! –Jag visste att vi skulle klara det!
/PIP/
Eh...? Nej, nej, nej, Sittis! Sittis?! Nej, nej, nej!
Jag visste att det var en dålig idé!
Jag fick stopp på den! Hur långt har du kvar?
–Va? –Hur långt har du kvar?
–Jag har en bit kvar. –Ja. Säg till när du är där uppe.
Då skickar jag dem i famnen på dig och så tar du Tjelmetje ifrån dem.
–Vi skulle ha gått. –Jag ringer tjidtjie. /KORP KRAXAR/
–Aila... Skräm bort den! –Ta det lugnt, det är bara en korp.
/DE SKRIKER/
Ta det lugnt! Ge mig Tjelmetje. Det är bara en korp. Ge mig den!
–Nej! –Tjelmetje!
Den måste ha hamnat där nånstans.
He-he-he! Jajemän. Jajemän.
Textning: Barbro Garneij Svensk Medietext för SVT